COMBINING THE PRESPECTIVES
הקליד: גל אלי

שלושת הפרקים הקודמים תיארו 3 תיאוריות על ארגונים, כפי שרווחו בתחילת המאה ועד שנות ה-60. בתחילת פרק זה תתוארנה 3 גישות המשלבות בין התיאוריות הראשוניות הנ"ל, בהמשך תוצע מסגרת חשיבה אלטרנטיבית.
שלוש גישות האינטגרציה
1.	ETZIONI`S STRUCTURALIST MODEL
ב- 1964 הציע עציוני גישה מבנית (STRUCTURALIST APPROACH) כסינתזה של התיאוריה הרציונלית ותיאוריית הארגון כמערכת טבעית. המודל של עציוני קובע כי שתי הגישות משלימות אחת את רעותה.
לפי עציוני – וובר ומארקס האמינו כי העובדים והמנהלים ימצאו תמיד בקונפליקט בכל הקשור לכספים ולדרישות סוציאליות, גם אם יעשו מאמץ כן למנוע זאת. שני החוקרים ראו בשליטה מרכיב מרכזי במהות הארגון.
התיאוריה הרציונלית תרמה לבחינת השפעת השליטה על הארגון, ע"י מיקוד ההסתכלות על פיזור הכוח בין גורמי הארגון השונים.
תיאוריית הארגון כמערכת טבעית הדגישה את העובדה, כי הכוח בלבד גורם לניכור וכי יש ליצור מצב בו העובדים מכירים בסמכות ע"מ לייעל את הכוח.
עציוני קבע, כי בכל ארגון קיימת דילמה: ניתן להקטין אך לא למנוע לחלוטין מתחים שבין צרכי הארגון לבין הצרכים האישיים של העובדים בו.
2.	LAWRENCE AND LORSCH`S CONTINGENCY MODEL
לורנס ולורש ניסו למצוא פשרה בין הגישה הרציונלית לגישת המערכת הטבעית והציגו את תיאוריית התלות. הם יצאו מנקודת הנחה של הארגון כמערכת פתוחה, אשר אינו מנותק מסביבתו. הם טענו, כי התיאוריות הרציונלית והטבעית מאפשרות לאבחן בין ארגונים שונים והשינויים העוברים עליהם בהשפעת הסביבה. ככל שהסביבה יותר יציבה והומוגנית – תתאים לארגון צורה היררכית ופורמליסטית יותר. לסביבה בה קצב השינויים גדול יותר – יתאימו ארגונים אורגניים ופחות פורמליים.
הטיעון העיקרי בתיאוריית התלות הוא, שאין מבנה אחיד אידיאלי לארגונים, אלא מספר מבנים אפשריים, כאשר ההתאמה נקבעת ע"י דרישות הסביבה וצורת הארגון.
3.	THOMPSON`S LEVELS MODEL
תומפסון ניסה להציג גישה אחרת המפשרת בין הגישות המוקדמות. הוא מבסס את דבריו על עבודה של חוקר בשם PARSON, אשר הבדיל בין 3 רמות שונות בכל ארגון:
1)	הרמה הטכנית – המתייחסת לצד היצרני של הארגון.
2)	הרמה הניהולית – המתייחסת לתכנון, לפיקוח ולשליטה על החלק היצרני.
3)	הרמה המוסדית (INSTITUTUIONAL) – מתייחסת אל אותו חלק בארגון האחראי על הקשר עם הסביבה, קובע את המטרות והגבולות, ושומר על חוקיותו.
תומפסון קובע, כי הארגון ינסה לשמור עד כמה שניתן על הרמה הטכנית במנותק מהשפעות הסביבה – כך למעשה תתבטא הגישה הרציונלית בארגון. לעומת זאת, הרמה המוסדית חייבת להתבסס על קשר ופתיחות לסביבה – ולכן תתאים לה גישת הארגון הפתוח. הרמה הניהולית נמצאת במרכז, ומתפקידה לתווך בין הרמות ובין הגישה הפתוחה לסגורה, על מנת לשמר את הארגון.
גישת השכבות (LAYERED MODEL)
המחבר מציע גישה נוספת, מורכבת יותר, הממזגת בין הגישה הרציונלית, גישת הארגון כמערכת טבעית וגישת המערכת הפתוחה.
בשנות ה-60 החליפה גישת המערכת הפתוחה את גישת המערכת הסגורה. בניסיון להסביר את המבנים וההתנהגויות הארגוניות נלקחו בחשבון מרכיבים שונים: גורמים כלכליים, פוליטיים, תרבותיים, סוציאליים, טכנולוגיים ויחסים בין-ארגוניים. במקביל, בוצע גם מעבר מהגישה הרציונלית לגישה הטבעית – וזאת בפעם השניה.
בפעם הראשונה בוצע מעבר בשנות ה- 40 המוקדמות, כאשר הוחלפו הגישות הרציונליות של וובר וטיילור בגישות הטבעיות של מאיו וברנרד. המעבר השני קרה שוב בשנות ה- 70 המאוחרות, כאשר הגישות ה"ניאו-רציונליות" של לורנס ולורש הוחלפו ע"י הגישות ה"ניאו-טבעיות" של HANNAN, PFEFFER ו- MEYER.
הגישה הפתוחה, שהתפתחה בשנות ה- 60 לא החליפה את הגישה הרציונלית או הטבעית, אלא באה במקום הגישה הסגורה. עם הופעתה, השתלבה הגישה הפתוחה במהירות עם הגישה הרציונלית, ואח"כ גם בגישה הטבעית.
בשלב הבא נבדוק את ההתייחסות לגישות הרציונלית והטבעית מנקודת מבט של הגישה הסגורה ושל הגישה הפתוחה.
הגישה הרציונלית – במערכת סגורה
המייצגים של גישה זו הם וובר, טיילור ו- FAYOL. כל התיאוריות האלה מתארות את הארגונים ככלים להשגת מטרות מוגדרות וסופיות, וכולם מתעלמים (או ממעטים להתייחס) לסביבה הרחבה יותר.
טיילור – טען שההתייחסות לניהול מדעי מחייבת מטרות ידועות ומשימות חוזרות ולכן מתקיימת במערכות סגורות.
וובר – הציג במודל שלו את הבירוקרטיה כשיטת ניהול המתקיימת במערכות סגורות ולוגיות. הוא טוען שהיחיד בארגון חייב לוותר על רצונותיו, שאיפותיו וצרכיו האישיים לטובת הארגון.
FAYOL – טוען שהניהול המוסדי משיג ארגון סגור ע"י הנחה שקיימת "תוכנית אב" ראשונית הקובעת את השליטה, תחומי ההתמחות, וחלוקת המערכות בארגון. מבחינה זו – יש הכרח להתייחס לארגון כסגור.
הגישה הטבעית – במערכת סגורה
המייצגים של גישה זו הם החוקרים שבאו מכיוון תיאוריית יחסי האנוש, Roethlisberger, Dickson, Mayo, ו-Barnard. כל התיאוריות האלה מתארות את החשיבות של המבנים הבלתי-פורמליים בארגון ואת השפעתם. הם מתייחסים ליחסים הבין-אישיים (כוח, מעמד, תקשורת וחברות) ואת השפעתם על המערך הפורמלי של הארגון. בכל מקרה – תיאוריות אלה מתייחסות בעיקר למבנה הפנימי של הארגון, ללא התייחסות לגורמי חוץ.
הגישה הרציונלית – במערכת פתוחה
1.	המייצגים של גישה זו הם MARCH ו- SIMON. בעוד שהם מתייחסים למבנה הרציונלי של הארגון ושל התנהגות המנהלים שבו, הם מתייחסים גם לסביבה ולהשפעתה על קבלת ההחלטות בארגון. הם טענו שיש לעיתים לקבל את הפתרון האפשרי ולאו דווקא את הפתרון האופטימלי. בהקשר לזה – לעיתים יש לקצר ופשט את הליכי קבלת ההחלטות – בהתאם לגורמים הסביבתיים המשפיעים על הארגון.
2.	תיאורית התלות (CONTINGENCY) של LORSCH AND LAWRENCE קובעת שארגונים (ובעיקר יחידות בתוך ארגונים) עומדים בפני סביבות שונות, המעמידות אתגרים שונים – ובכך מכירים באופן ברור בגישת המערכות הפתוחות. ההנחה הנוספת שלהם היא, שארגונים חייבים להשתנות בהתאם לדרישות הסביבתיות משום שהמערכת היא הרציונלית (ולכן חייבת לקחת זאת בחשבון).
הגישה הרציונלית של המערכת הפתוחה מוצגת גם בתיאוריה של תומפסון. הוא היה אחד הראשונים שהכירו בחשיבות הסביבה ובהשפעתה על מבנה ותפקוד הארגון. הוא טוען, שרמות שונות בתוך מבנה הארגון פתוחות בצורה שונה להשפעת הסביבה.
הבעיה שמציגות תיאוריות אלה מוצגת בשאלה: איך יכול ארגון לנהוג בצורה רציונלית כאשר הוא פתוח להשפעות ולחוסר בטחון שבסביבתו ? התשובה היא, ששתי תיאוריות אלה מניחות שבתוך הארגון קיימות תת-מערכות סגורות ורציונליות, בעוד שהארגון ככללו – נשאר פתוח לסביבה.
3.	אנליזה מבנית השוואתית. עבודות של Udy, Woodward, Pugh ו- Blau היו שונות מהקודמות בכך שהם אספו בשיטתיות נתונים ממספר רב של ארגונים (ולא ממספר ארגונים מועט), ובדקו השוואתית את המבנה של הארגונים האלה. התייחסותם היתה לארגונים כמערכות פתוחות המושפעים מסביבתם. ואולם, ההנחה היא שהמבנה הארגוני מוגדר כתוצאה מחשיבה רציונלית. חשיבה זו יוצאת מהצורך להגדיל את יעילות הארגון, וכך תגיב גם לשינויים מהסביבה.
4.	עלות העסקה (TRANSACTION COST ANALYSIS). גישה זו, המשלבת את הגישה הפתוחה והרציונלית הוצגה ע"י WILLIAMSON.
לטענתו – ניתן לבחון כל פעולה בין אנשים כמערכת של הערכת מחיר של ביצוע "עסקאות". המיקוד בעסקה ולא במוצר או בשירות מסיט את תשומת הלב מההתייחסות הטכנית לייצור המוצר אל עבר המבנים השולטים. כאשר מדובר ביחידים מוכנותם להיכנס לעיסקה קשורה ברמת הביטחון שלהם בשמירה על אינטרסים שלהם. אולם, כאשר העיסקה נעשית בתנאים של אי-ודאות (משום שהסביבה אינה צפויה) – יש צורך להיעזר בתמיכה חיצונית כדי ליצור את העיסקה ולהקטין את עלות העיסקה.
הארגון נתפס כגורם המאפשר ומבטיח התבצעות העיסקאות.

הגישה הטבעית – במערכת פתוחה
1.	גישה חדשה זו, שפותחה בשנות ה- 70 שמה דגש על הסביבה בקביעת המבנה, ההתנהגות, וההשתנות של הארגונים במהלך חייהם. המייצג של גישה זו הוא WEICK. הוא מצביע על מערך חשיבתי קוגניטיבי ביצירת ובתחזוקת הארגון, אך הוא מסתכל על תהליכים אלה כמתנהלים במערך התפתחות אבולוציוני. הוא טוען, שמערכת התנהגויות מצליחה ומשולבת (כלומר – פעולה מאורגנת וטובה) יכולה להתקיים ללא כל הגדלה בתפוקת הארגון. מהבחינות האלה – הארגונים מתאימים יותר למערכות נטורליסטיות ולא למערכות רציונליות.
2.	TAVISTOCK TEAM – זוהי קבוצת חוקרים שניסתה לחקור ארגונים במאמץ לשפר את התפוקה והמורל בהם. הם עבדו יחד עם ההנהלות והעובדים, בניסיון להכניס שינויים במבנה העבודה ובניסיון ללמוד את משמעותם של שינויים אלה. הם קבעו שהארגונים הם מערכות אישיות/חברתיות וטכניות בו-זמנית. במקום להתעקש שהמערכות החברתיות והאישיות יתאימו את עצמן לדרישות הטכניות – הם טענו שהדרישות של שתי מערכות אלה חייבות להתממש.
3.	POPULATION ECOLOGY  – בדומה לתיאוריה של דארווין – קיימות התייחסויות מקבילות לארגונים, כמו אצל Hawly ו-Campbell וכן אצל Hannan & Freedman ו-Aldrich.
תיאוריה זו שונה מתיאוריות אחרות בכך שהיא מתייחסת לאוכלוסייה הארגונית ולא לארגון הבודד. היא מנסה לענות על השאלה מדוע יש כל כך הרבה או כל כך מעט ארגונים. לטענתם – ארגונים נוצרים ו"מתים" בקצב שונה זה מזה. ע"פ גישה זו – יש משמעות חשובה ביותר לסביבה בהשפעה על יכולת ההישרדות של הארגון. בנוסף – הסביבה מסבירה את השונות הרבה שבין הארגונים.
בתחילה – השונות בין הארגונים היא תוצאה של מהלך מתוכנן או מקרי. בשלב השני, חלק מצורות הארגונים "נבחרים" וממשיכים לשרוד. ובשלב שלישי, בצורות הנבחרות נשמרות וממשיכות להתקיים ע"י שכפול או ע"י יצור מחדש.
ללא ספק – תיאוריה זו מתייחסת לגורמים שהוזנחו ע"י התיאוריות המוקדמות יותר. למעשה – לטענת התיאוריה הזו ארגונים לא עוברים שינויים אלא מחליפים את צורתם לצורתם של ארגונים מצליחים אחרים. קשה למצוא תיאוריה אחרת בה יש חשיבות רבה כל-כך לסביבה בעיצובו של הארגון. השורה התחתונה היא הישרדות – ובה יש התייחסות לאבולוציה כמערכת של שינויים לאורך הזמן.
4.	RESOURCE DEPENDENCE – בניגוד למודל הקודם, המתייחס לסלקציה של ארגונים בהתאם לתנאי הסביבה ועונה לשאלה איזה ארגונים נוצרים ואיזה מהם שורדים – תיאוריה זו שמה דגש על התאמה לסביבה (=אדפטציה). לטענת תיאוריה זו, ארגונים יכולים לפעול כדי להתאים את עצמם לסביבה. נקודת המוצא כאן הוא הארגון, כאשר הסביבה מהווה גורם משני.
תיאוריה זו פותחה ע"י מספר חוקרים: Zald, Thompson, Pfeffer & Salancik. הטענה שבבסיס התיאוריה היא שהארגון אינו עומד בפני עצמו, ושיש חשיבות רבה להקשר (=לסביבה) בה הארגון פועל. ניתן לקבוע כ יחסי הגומלין אלה הם קריטיים להישרדותו של הארגון.
הצורך במשאבים מהסביבה מהווה גורם מכריע בצורך של הארגון להתייחס לסביבתו. קשר זה קיים גם בין ארגונים שונים וגם בין תת-יחידות בארגון.
המשאבים מהווים גורם שמשמעותו כוח. ככל שהמשאבים נדירים יותר וקשה להשיגם, משמעותם גדולה יותר. מעבר לכך, השליטה על המשאבים נותנת לגורם המתאים שליטה על הארגון, או עלולה לגרום לתלות כלכלית, העלולה לגרום לבעיות פוליטיות.
הארגונים נתפסים כאקטיביים לגבי גורלם (בניגוד לגישה הקודמת). מנהלים חכמים יודעים לנצל נכון את המשאבים מהסביבה, מבלי לגרור יחסי תלות מכבידים אחריהם.  למעשה, הגישה מניחה שלארגון יש יכולת השתנות ותגובה לסביבה, ולמנהלים יש יכולת להשפיע על הסביבה הזו ולא רק על הארגון.
5.	INSTITUTIONAL THEORY – לתיאוריה זו היתה השפעה על תחומים רבים, כמו כלכלה, מדעי המדינה ופסיכולוגיה. התיאוריה מצליחה לרכז בתוכה קשת רחבה של טיעונים, ובמרכזה ההבנה והיציבות של החברה. התיאוריה ה"NEO-INSTITUTIONAL" מדגישה את חשיבותם של גורמי שליטה קוגניטיביים ותרבותיים – כפי שתואר ע"י: Berger & Luckmann ו- Geertz.
ההתייחסות לגורמים תרבותיים בארגון נוסחו ע"י Meyer & Rowan ו- Dimaggio & Powell. תאורטיקנים אלו טענו שגורמים רציונליים רבים (במיוחד חוקי המדינה יחד עם גורמים אקדמיים) יוצרים מערכות תרבותיות המשפיעות על הארגונים. יותר ויותר תחומים במדעי החברה הופכים להיות רציונליים ובעלי משמעות, מתוך כוונה ליצור "מתכונים" להשפעה על התנהגות, שליטה ומבנים של ארגונים.
התיאוריה הזו מתייחסת לארגונים כמערכות פתוחות, המושפעים מסביבתם בצורה מכריעה, אך הכוחות המשפיעים אינם רק רציונליים או כאלה המבוססים על יעילות בלבד. המערכת החברתית שבארגון משפיעה בצורה משמעותית על המערכת הן ביחס למבנה הארגון והן ביחס לצורת עבודתו.
לאחרונה טענו חלק מהתאורטיקנים המתייחסים לתיאוריה זו שחוקי הארגון קובעים את המסגרת ואת התוכן, שבתוכם מוגדרים הקריטריונים ליעילות.
PARADIGM WARS
בפרק זו נותחו התיאוריות השונות בכל הקומבינציות כמערכות פתוחות או סגורות, וכמערכות רציונליות או נטורליסטיות.
התיאוריות השונות נבדלות אלה מאלה ברמת הניתוח שלהן, ובדגשים המתייחסים לגורמים שונים המשפיעים על הארגון.
סיכום
ניתן לקבוע, שהתבניות המוצגות ע"י התיאוריות השונות חופפות במידה מסוימת, אך אינן יכולות להחליף האחת את השניה.
עציוני הציע שהמודל הרציונלי והמודל הטבעי המשלימים אחד את השני, מתמקדים על קונפליקטים הקיימים בכל ארגון.
לורנס ולורש טוענים שכל הארגונים הם מערכות פתוחות, והצורות הרציונליות והטבעיות נוצרות כתוצאה מתנאי הסביבה השונים.
תומפסון טוען ש- 3 הפרספקטיבות (הרציונלית, הטבעית והמערכת הפתוחה) מתייחסות לרמות שונות של מבנה הארגון. המערכת הפתוחה מתאימה בעיקר לניתוח המערכת המוסדית, המערכת הרציונלית מתאימה בעיקר לרמה המנהלתית, והמערכת הרציונלית מתאימה בעיקר לרמה הטכנית.
המודלים הראשונים (מתחילת המאה) טענו שהארגונים הם מערכות רציונליות וסגורות – כמו גישתו של טיילור (הניהול המדעי) או של וובר (המערכת הבירוקרטית) ו- FAYOL (בתיאוריית הניהול המוסדי ע"י ההנחה שקיימת "תוכנית אב" ראשונית לארגון).
בין השנים 1930 ו- 1950 התפתחו התיאוריות הטבעיות. תיאוריות אלה פותחו בעיקר מנקודת מבט פסיכולוגית או מנקודת מבט מערכתית (ברנרד).
בתחילת שנות ה- 60, המערכות הפתוחות החליפו את המערכות הסגורות, והאנליזה ברמה האקולוגית התחילה להופיע. תיאוריות אלה התפתחו במקביל לתיאוריות הקודמות, שהמשיכו גם הן להתפתח. התיאוריות החדשות היוו הסבר נוסף למבנה ולהתנהגות הארגונית.
בשנות ה- 60, תיאוריות המערכות הפתוחות – הרציונליות היו דומיננטיות, ויוצגו ע"י העבודות של MARCH & SIMON ברמה הסוציו-פסיכולוגית, וע"י תיאוריות התלות ברמה המבנית.
תיאורית עלות העיסקה נוספת לתיאוריות אלה בשנות ה- 70, ובנוסף לתיאוריות הפתוחות-רציונליות הופיעה תיאוריה הפתוחה-טבעית, שהפכה לדומיננטית יותר בין שנות ה- 70 לשנות ה-90. עבודות אלה התפתחו במהירות, החל מהעבודה של WEICK (ברמה החברתית-פסיכולוגית), דרך המודל החברתי-טכני ברמה המבנית, ועד לתיאוריית ה- POPULATION ECOLOGY, RESOURCE DEPENDENCE ו- INSTITUTIONAL THEORIES ברמה האקולוגית.
יש לשאול מדוע התיאוריות השתנו כל-כך במהלך 40 השנים האחרונות. האם עובדה זו מייצגת שינויים בטבע הארגון? שינויים בנושאי העניין של התאורטיקנים? או שניהם?
פרק זה סקר חלק מהתיאוריות החשובות, ופיתוח נוסף יעשה בפרקים הבאים.